Der var engang, ved dybeste vintertide -
- en dronning, der stod og beundrede den faldende sne.
Da opdagede hun en rose, der blomstrede trodsigt i kulden.
Hun stak sig på fingeren -
- og tre dråber blod faldt.
Det røde forekom så levende mod det hvide, at hun tænkte:
"Havde jeg dog blot et barn så hvidt som sne -
- med læber så røde som blod, hår så sort som ravnevinger -
- alt med den roses styrke."
Ikke længe efter fødte dronningen en datter.
Hun fik navnet Snehvide.
Hele kongeriget forgudede hende -
- både for hendes trodsighed og hendes skønhed.
Vi fandt den ude i skoven. Den er kommet til skade, moder.
Den har velsagtens brækket vingen.
- Den skal nok komme sig. - Jeg plejer den.
Du besidder en sjælden skønhed, min elskede.
Herinde. Den må du aldrig miste.
Den skal tjene dig godt, når du bliver dronning.
- Pas på, du ikke falder. - Jeg plukker bare et æble til dig. Her.
Tak... William!
William.
Den følgende vinter var den strengeste i mands minde -
- og Snehvides moder gik bort.
Kongen var utrøstelig.
En mørk og mystisk hær udnyttede hans sorg -
- og lokkede ham i kamp.
- Hvilken djævel har da ynglet den hær? - Send dem tilbage til Helvede!
Ingen fanger!
Den mørke hær blev besejret -
- men der var noget meget mørkere i vente.
Herre.
En fange.
I har intet at frygte fra mig eller mine mænd.
Hvad hedder I?
Ravenna, herre.
Kongen var så tryllebundet af hendes skønhed -
- at han for første gang glemte sit knuste hjerte.
Allerede dagen efter tog han hende til ægte.
- Hvor er du smuk. - Det var pænt sagt, barn.
Især eftersom det siges, at du er kongerigets største skønhed.
Kom.
Det her må være svært for dig.
Jeg mistede også min moder som lille pige.
Jeg kan aldrig erstatte din moder. Aldrig.
Men du og jeg er knyttet sammen.
Det kan jeg fornemme derinde.
I dit hjerte.
- Du bliver min undergang. - I sandhed, herre.
En konge som I blev engang min undergang.
Jeg erstattede hans dronning -
- en gammel kvinde.
Med tiden var også jeg blevet erstattet.
Mænd bruger kvinder.
De sviger os, og når de er færdige med os -
- kaster de os for hundene.
Hvad har du givet mig?
Når en kvinde forbliver ung og smuk i al evighed, er verden hendes.
Først tager jeg jeres liv, herre.
Og så tager jeg jeres trone.
Velkommen, broder.
Min dronning.
Ved hjælp af sin spøgelseshær havde hun fået adgang til kongeriget.
Nu tog hun imod en ægte en af slagsen.
- William. - Sne, flygt.
Nej!
- Prinsessen! - Nej!
Flygt!
- William! Forlad mig ikke. - Fader, vi må vende om.
- Vi har mistet hende. - Nej!
William, forlad mig ikke!
Ud.
Ud!
Lille spejl på væggen der.
Hvem er skønnest i riget her?
Det er I, min dronning.
Endnu et rige underlægger sig jer.
Kender jeres magt og skønhed da ingen grænser?
Hvad skal vi gøre ved resterne, min dronning?
De skal dø ved sværdet.
Finn.
Spær hende inde.
Man ved aldrig hvornår kongeligt blod kunne blive nyttigt.
Så giftigt var Ravennas styre -
- at naturen vendte sig mod sig selv og menneskene sig mod hinanden.
Jorden døde -
- og med den også håbet.
I al den tid holdt hun Snehvide indespærret -
- højt oppe i det nordlige tårn.
Fader vor, du som er i himlene! Helliget blive dit navn, komme dit rige,
ske din vilje, som i himlen således også på jorden;
Giv os i dag vort daglige brød og forlad os vor skyld -
- som også vi forlader vore skyldnere.
Og led os ikke ind i fristelse, men fri os fra det onde. Amen.
Halløj.
- Hvad hedder du? - Greta.
- Hvad er der sket? - Alle pigerne i landsbyen blev taget.
Jeg flygtede til hertug Hammonds slot, men blev fanget.
Lever hertugen? Kæmper han stadig i min fars navn?
Er I kongens datter.
Vi fik at vide, at alle på slottet blev dræbt, den aften kongen døde.
William? Lever hertugens søn stadig?
Det ved jeg ikke, prinsesse.
Hvad vil de med mig?
Kan du huske, da vi var børn -
- og tiggede om smuler ligesom de elendige stakler?
Ja, søster.
Er jeg ikke mere godhjertet?
Jo.
De blev pågrebet i færd med at lede et bagholdsangreb på en af vore konvojer.
Din søn?
Flot.
Det kan du uden tvivl takke din mor for.
Engang havde jeg tabt mit hjerte til en med et ansigt som dit.
Og du ville uden tvivl have knust det.
Iain, nej!
Ville du slå din dronning ihjel?
Stort mod og stor skønhed -
- men hvor stærkt er dit hjerte?
Nej. Min søn.
Min søn!
Lad ham være.
Lad ham vende tilbage til hertugen -
- og fortælle ham om hans dronnings storsind.
Ud... Ud!
- Magi koster dyrt. - Og det bliver stadig dyrere.
- Du ser... - Gammel ud.
Træt.
Min kraft svinder.
Jeg har noget, der kan dulme din kvide.
Greta.
Lille spejl på væggen der.
Hvem er skønnest i riget her?
Min dronning, netop i dag er der én -
- der har vokset sig smukkere end jer.
Hun er årsagen til, at jeres kræfter svinder.
- Hvem er det? - Snehvide.
Snehvide?
Er hun skyld i min ulykke?
Jeg skulle have dræbt hende, da hun var barn.
Hendes renhed og uskyld er det eneste -
- der kan knuse jer.
Men hun er også jeres redning.
Tag hendes hjerte i jeres hånd -
- så behøver I aldrig mere fortære ungdom.
I vil aldrig mere svækkes eller ældes.
Udødelighed.
Til evig tid.
Finn!
Broder, før kongens datter til mig.
Vækkede jeg jer?
Er I altid vågen, når jeg iagttager jer?
- I har aldrig været her før. - Min søster vil ikke have det.
- Hun vil have jer for sig selv. - Jeg er bange for hende.
Ikke for mig?
Nej.
Frygt ej, prinsesse.
I skal aldrig mere spærres inde i denne celle.
Hvad ønsker hun af mig?
Jeres bankende hjerte.
Luk mig ud!
- Nu! - Greta.
- Flygt. - Luk mig ud! Nej!
Flygt.
Stands hende!
Fang hende!
Grib hende!
Til porten!
Find hende til mig!
Hvordan kan en uskyldig, ung pige -
- gøre min bror til grin?
Blot bevæbnet med et søm?
Havde hun haft et sværd, ville hun have taget mit kongerige.
"Før kongens datter til mig."
Og så lod du hende smutte -
- igennem fingrene på dig. Hvordan?
Du har svoret, du vil beskytte mig.
Det har du svoret!
Nu er der ingen, jeg kan stole på.
Ingen loyalitet. Ingen!
End ikke fra dig! Hvor er hun?
Hun blev jaget ind i Den Mørke Skov, og der slap hun fra mændene.
Hun gør ingen nytte forsvundet i Den Mørke Skov!
Jeg har brug for hendes hjerte. Du har svigtet mig, Finn.
Har jeg ikke givet dig alt?
Har jeg -
- ikke givet dig alt?
Jo, søster.
Tys.
Jeg har ingen kræfter i Den Mørke Skov.
Du skal finde en til mig.
En, der kender den.
En, der kan jage hende.
Du skylder mig penge fra min lomme og penge for pigen.
Jeg har drukket dem op -
- men tag bare for dig, når de kommer ud igen.
Du går for vidt. Jeg vil have mine penge.
Her!
- Dronningen vil have Dem i audiens. - Kan du ikke se, jeg er i bad?
Stol på mig i denne sag, søster.
Min broder siger, du er enkemand. Fordrukken.
Og en af de få, der har vovet sig ind i Den Mørke Skov.
- Javel. - En af mine fanger er flygtet derind.
Så er han død. Er det en kvinde, er hun helt sikkert død.
Find hende.
- Før hende til mig. - Jeg skal ikke tilbage til den skov.
Du bliver belønnet i rigt mål.
Hvad kan jeg bruge guldet til, når kragerne hakker i mine døde øjne?
- Hvorfor er hun så værdifuld? - Det skal du ikke kere dig om.
Det skal jeg nok selv bestemme.
Du gør det for mig, jæger.
Hvad hvis jeg nægter?
- Gør det. Jeg trygler jer. - Han skal ned på knæ.
Vil du genforenes med din elskede?
I skal ikke tale om min hustru.
Du savner hende.
Hvad ville du give for at se hende igen?
Du kender mine kræfter.
Find pigen til mig.
Så bringer jeg din hustru tilbage.
- Intet kan bringe hende tilbage. - Jeg kan.
Et liv -
- for et liv.
Hun kan ikke være kommet langt.
Gør præcis som mig.
Dårlig idé.
Bliv her.
- Nej! - Kom her!
Hjælp mig. Dronningen slår mig ihjel.
- Sikkert. - Hun flår mit hjerte ud.
Det gik rask.
Glimrende, jæger. Overdrag hende.
- Hvad gør I ved hende? - Hvad kommer det dig ved?
Hvis I vil have hende ... Så giv mig det, der blev mig lovet.
Du har klaret din opgave flot. Nu skal du holde ord.
- an slår os begge to ihjel. - Hold så mund!
Nej.
Jeg holder ord, når dronningen gør det. Hvor er min hustru?
Han forråder dig.
Min søster har mange kræfter.
Hun kan tage og bevare liv.
Men hun kan da ikke vække din kone fra de døde, tåbe.
Jeg vil have hende tilbage!
Jeg finder dig!
Ti stille. Er du okay?
Hvem fanden er du? Hvorfor vil dronningen slå dig ihjel?
- Hun vil slå alle ihjel. - Hvorfor er du så værdifuld?
Det burde du da vide, eftersom du jager mig.
Åh, glem det.
Jeg burde aldrig have indladt mig med dronningen.
- Jeg idiot... - Hvor skal du hen?
Væk fra dig. Du giver kun ballade.
- Jeg må til hertugen. Han har en hær. - Nå, hertugens hær?
En flok bønder og malkepiger med høtyve.
- Får har større kampgejst. - Jeg er værdifuld.
Er det ikke derfor, du er her?
Vender du hjem uden mig, er du dødsens.
Efterlader du mig her, er jeg dødsens.
Sig mig, hvor stor en andel af dusøren?
- Hvor meget kræver du? - Mindst 30 guldstykker.
100.
Hjælp mig.
- Hvem er du? - Det må du spørge dronningen om.
- Jeg stoler ikke på dig. - Jeg sværger.
Jeg stoler alligevel ikke på dig.
Men det er en aftale.
Giv mig den -
- før du mister en finger.
Hun slog min brave lain ihjel med sin blotte håndflade -
- og så trak hun en dolk ud af livet uden blod på. Hun er udødelig.
Men der er mere endnu.
Prinsessen er i live.
Hvor er min søn?
Vi har nyt om prinsessen.
Ravenna har holdt hende fanget i alle de år.
Er hun i live?
Hun er flygtet ind i Den Mørke Skov.
- Jeg finder hende. - Vi ved ikke, om hun klarede den.
William!
- Hvad er der? - Du har igen trodset mit udgangsforbud.
Vi er de eneste, der er tilbage. Jeg har ikke råd til at miste flere.
- Jeg drager af sted alene. - Jeg vil ikke miste min eneste søn.
- Du kender ikke Den Mørke Skov. - Så finder jeg en, der gør.
Jeg lader hende ikke i stikken igen.
Skoven næres ved din frygt.
Drikker du for at drukne sorgerne eller samvittigheden?
- Hvad kommer det dig ved? - En mands sorger er vel hans egne.
Hvad ved en ung pige som dig om sorg?
Det kan du godt glemme alt om.
Hold dig tæt på.
Kender dine mænd den mørke skov?
Gør jer klar.
Du rider for 50 guldstykker.
Generer det dig ikke at tjene hende?
Hvem, dronningen?
Jeg tjener ingen.
Slet ikke den gamle kone, eller kongelige generelt. De er forbandede.
Kongen og hans sande dronning er ikke forbandede.
Kongen?
Han lukkede fanden ind ad fordøren.
Det er hans fejl at kongeriget faldt til mørket.
Fra dig?
- Du ved ingenting. - Nå? Gør du måske det?
Hvorfor bekymrer en lille stump som dig sig om kongen?
Du er knap gammel nok til at huske ham.
Jorden er syg.
Naturen er i krise.
Dette er vores kære konges legende.
Har I brug for en bueskytte?
Jeg har en bueskytte.
Slå ham ihjel.
Jeg spurgte, om I havde brug for en bueskytte.
Jeg skal vise dig noget.
Hvilken fod er din stærkeste?
Hvis nogen overfalder dig, løfter du den albue -
- blokerer og udnytter deres styrke.
Du er lille, så vent, indtil de er tæt på -
- og så jager du den ind til skæftet.
Forstår du? Uden tøven. Se dem i øjnene -
- og træk den ikke ud igen, før du kan se deres sjæl.
Det kan jeg ikke.
Måske har du ikke noget valg.
Vi er på sporet.
Kom så, videre!
Vent.
Er dette udkanten af Den Mørke Skov?
Ja.
Hvad er der?
Trold!
Kom!
Løb!
- Jeg sagde, du skulle løbe. - Og så havde du været død nu.
Kun dæmoner og ånder krydser Den Mørke Skov. Hvad er I?
Vi er på flugt fra dronningen.
Vi vil jer intet ondt.
Hvor er alle mændene?
Væk.
Har I ikke noget at drikke?
Du har rejst langt.
Båret på en stor byrde.
Jeg har prøvet det, der var værre.
Hun er slet ikke så tung.
Du ved ikke, hvem hun er.
Hvem?
Hvem er hun da?
Måske skal den have kjole på.
Flot. Hvad med et ansigt?
Din mor vil tale med dig.
Hvorfor har du ikke sagt det?
Fordi jeg ville mene, det var for svær en opgave? Nemlig.
Jeg stolede ikke på dig.
Undskyld.
Vore ar beskytter os.
Uden skønhed er vi intet værd for dronningen.
Det er et selvvalgt offer -
- for at vi kan opfostre vore børn i fred og ro -
- mens deres fædre er i krig. Og du...
Dit offer kommer.
Hvil dig nu.
Går du, nu du kender sandheden?
Ja, jeg kender sandheden, og derfor skal hun langt væk fra mig.
Alt det, jeg holder af, er blevet taget fra mig.
Ikke denne gang. Hun er i sikkerhed hos jer.
Lily, kom!
Løb, rotter. Løb!
Find hende!
Ned i båden! Lily!
Ned med dig, skat.
- Af sted! - Nej, vi må hjælpe dem.
Det kommer I også til. Af sted!
Din skønhed er det eneste, der kan redde dig, Ravenna.
Denne forhekselse vil gøre din skønhed til din kraft og beskyttelse.
Det fagreste blod fuldender den. Drik.
Men vid, at det fagreste blod også kan ophæve forhekselsen.
Hævn os!
Undskyld.
- Undskyld... - Nej. Du lod os i stikken.
Vi burde aldrig have været der.
Se på mig.
Jeg ledsager dig til hertug Hammond.
Det lover jeg dig.
- Vi har heldet med os i dag. - Åh nej. Dværge.
Det pindsvin, jeg hader mest af alle, lander durk i skødet på os.
- Beith, behandler du venner sådan? - Nej, dit kvaj.
Sådan her behandler jeg en ven.
Hun er pæn.
Hvem er nu det? En lærling eller en fange?
- Han hjælper mig. - Slå dem ihjel.
- Han har kun voldt os smerte. - Spid ham og lad hende rådne op.
- Jeg bryder mig ikke om at dræbe piger. - Jeg skal nok.
Lad hende så være, Duir.
Ingenting ud over en sølvmønt og en tom gylp.
I to dage har vi siddet og kukkeluret her. Helt forgæves.
- Hvorfor blev vi ikke nede ved floden? - Skær os ned, Beith.
Jeg har guld, I kan få, inde i skoven.
Luk arret, jæger.
Hvis du havde nogen gryn, ville du have brugt dem på mjød.
- Skær mig ned, så skal I se. - Løgnhals!
Sig sandheden. Tiden er knap.
Jeg skal følge hende i sikkerhed hos Hammond.
Mit lille hjerte bløder for jer.
Hak dem i småstykker og kast dem for ulvene.
- Hvem er hun? - Hun indbringer mig en masse guld.
Og det deler jeg gerne med jer små, dumme dværge.
- Hold op. - Kan jeres lig bruge guldstykkerne?
- Dronningens mænd er i hælene på os. - Klap dog i.
- Holder I af dronningen? - Ikke tale om.
- Så bekæmp hende. - Ingen bekæmper dronningen.
- Vi mistede alt, da kongen døde. - Vi kæmper kun for os selv.
Min far var kong Magnus.
Muir... Taler hun sandt?
Ja, hun er af kongelig byrd.
Hendes skæbne er beseglet, Beith.
Jeg ser en ende på mørket.
- Ryttere! - De har fundet os.
- Skær os ned, ellers er vi dødsens! - Det her lugter altså ilde.
- I får jeres vægt i guld. Skær os ned. - Klap i, prinsesse.
Dronningens ryttere! De kommer denne vej!
Vi tager hende, men ikke ham.
- Nej, os begge to. - Så skær dem da ned og skrid.
De er tæt på.
Forbaskede alfemusik.
Ja. Det er godt, der er masser af mos.
Hvor er vi?
De kalder det refugiet. Her holder alferne til.
Alfer.
- Fri bane. - Coll!
Fri bane.
Slå lejren op. Gus, tænd et bål.
Gort, din tosse.
Spil højere, dit blege spektakel. Jeg kan stadig høre de jammeralfer.
Ville du virkelig have slået hende ihjel?
Ja, selvfølgelig.
Pladsen er ikke optaget, hvis det var det, I ville spørge om.
Jeg vil takke dig.
Det er bare en kævle. Der er ingen grund til at takke mig.
Nej, fordi du forsvarede mig før.
Jeres far var en god mand.
Kongeriget blomstrede, og vi med.
- Var der flere af jer? - Ja.
De mænd, I ser her, og mange flere.
Vi gemte os dybt i grotterne.
Vi var ædle guldgravere -
- fordi vi kunne se lyset i mørket.
Gus.
Du var kun en knægt, men du kan godt huske -
- da vi kom op til overfladen igen.
Der var ingenting. Jorden var sort.
Alt og alle var væk.
Døde.
Det var den måned, jeres far døde.
- Det gør mig ondt. - Også mig, prinsesse.
Knægt, spil en munter melodi.
Jeg ved godt, jeg er lidt styg, men vil I danse?
Det ville være mig en ære, Gus.
Jeg hverken stoler eller tror på hende, uanset hvad Muir siger.
Jeg har det mærkeligt på grænsen til det besynderlige.
- Hvornår er det sket? - Det kilder overalt. Det er skønt.
Skæppeskønt.
- Hvordan går det med din gigt? - Gigt? Jamen ...
- Det går lidt bedre. - Også med min hoste.
Det er hende, der står bag.
- Hvor meget har du fået at drikke? - Det er svampene.
Nu søsætter jeg en kævle.
Drikker du os stadig ud af huset, jæger?
Skal vi ikke slå en streg over fortiden?
Ikke endnu, kvajpande.
Kram.
Hvad får du ud af det?
- Hvad snakker du om? - Pigen.
Er det virkelig kun guldet?
Det ved jeg ikke, Beith. Jeg burde være forduftet for længst.
Muir siger, hendes skæbne er beseglet.
Spørgsmålet er bare, jæger, hvorledes.
Op med dig.
Fader, hvad var det?
Jeg ved det godt, min dreng. Det er ham.
Næ nej, jæger. lngen har set den før.
Den hvide hjort bukker for prinsessen, fader.
Han velsigner hende.
- Hvad snakker du om? - Du har øjne, men ser intet.
Dig, der har været længst sammen med hende.
Hun er selve livet.
Hun helbreder jorden.
Det er hende, der kan.
Kan I ikke mærke det? Er jeres skavanker ikke forsvundet?
Guld eller ej, jeg følger hende overalt.
- Jeg med. - Ja.
- Bagholdsangreb! - Sigt lavt!
Coll, Duir, I ordner ham.
Gus, følg med hende.
- Kom. - Bare rolig.
Dig først.
Ja, ja.
Den vej. Løb!
Nej, det er mig, William!
Din kampgejst imponerer mig.
- Det gjorde din hustrus også. - Hvad ved du om min hustru?
Jeg kan huske dem alle.
Især -
- dem med kampgejst.
Hun skreg dit navn -
- men du var der ikke.
Nu kan du trygle hende om tilgivelse hinsides.
Søster -
- helbred mig.
Tilgiv mig, broder.
Jeg kan mærke...
Pil!
Gus.
Gus, træk vejret.
Jeg forlader jer ikke.
Engang var vi stolte.
Nu rapser og bæller vi -
- og drømmer om dengang vi ikke gjorde det.
Alle mand her ville dø for at få lov til at blive den mand igen.
Derfor følger vi jer, prinsesse. I livet såvel som i døden.
Vi skal genvinde vores stolthed.
Ved Gus' sjæl det sværger jeg.
Mørk er stjernen månen går ned
natten stilner og nattergalen med
sig det til hestene giv trommen smæk
borte er herren solen er væk
mørk er havet og himlen med
hvalerne stilner bølgen går ned
sig det til marsken giv trommen smæk
borte er herren solen er væk
mørkt til lyst og lyst til mørkt
tre hvide vogne tre kærrer er kørt
det der samler varer ikke altid ved
borte tog broder
og hjertet med
Undskyld, at jeg lod dig i stikken.
Det gjorde du ikke.
Havde jeg vidst, du var i live, var jeg kommet efter dig.
Vi var børn, William.
Nu er du her.
Her.
Hun har ikke ændret sig.
Hun har stadig lyset i sig.
Du må kunne se det.
Ellers må du være blind.
Jeg har tænkt på hende hver dag siden hun forsvandt.
Jeg kan knap tro at jeg har fundet hende.
Du burde fortælle hende hvad du føler.
- Det ville være godt for hende. - Nej.
Jeg ville ikke vide hvordan.
Hvis man ikke indrømmer sådan noget,
fortryder man det resten af livet,
og det er meget værre.
William.
Det er, som om intet har forandret sig her.
Verden forekommer mig smuk igen.
Det bliver den også, når du bliver dronning.
Alle i kongeriget hader Ravenna af et godt hjerte.
Jeg hadede hende også engang.
Nu føler jeg kun sorg.
Når folk finder ud af, at du lever, rejser de sig i dit navn.
Der skal mere end et navn til.
Du er din faders datter. Den retmæssige arving.
Havde jeg valget, ville jeg tage dig med langt væk.
Passe på dig.
Men jeg er forpligtet, og det er du også.
Hvordan skal jeg inspirere og lede folk?
Sådan som du ledte mig, da vi var børn.
Jeg fulgte dig overalt.
Jeg kom rendende, når du kaldte.
Jeg ville have gjort alt for dig.
- Sådan mindes jeg det ikke. - Ikke?
Nej.
Vi sloges altid. Og skændtes.
- Kan du huske det der trick? - Hvad for et trick?
Ser du, mit barn -
- kærligheden er altid svigefuld.
Vågn op.
Det fagreste blod fuldender den.
Og kun det fagreste blod -
- kan ophæve den.
Du var den eneste -
- der kunne ophæve forhekselsen og knuse mig.
Og den eneste -
- der er ren nok -
- til at redde mig.
Du aner ikke, hvor heldig du er -
- aldrig at skulle opleve at ældes.
Nej!
Nej.
Nej...
Du må ikke. Se på mig.
Så gør dog noget. I er dværge, I kan helbrede.
Red hende!
Nej. Det kan ikke passe.
Jeg bønfalder dig.
Nej.
Hvad gør vi, Beith?
Det, vi lovede.
Her ligger du så.
Klædt på til at vågne og plage mig, ikke?
Du fortjente bedre.
Jeg havde engang en hustru, prinsesse.
Sara hed hun.
Da jeg vendte hjem fra krig, var det med dødens stank og vreden over de tabte.
Jeg var ikke værd at redde, men det gjorde hun alligevel.
Jeg elskede hende højt. Over alt i verden.
Jeg lod hende af syne, og så var hun borte.
Så blev jeg mig selv igen. Den, jeg aldrig har brudt mig om.
Ikke før dig.
Du minder mig om hende.
Hendes hjerte, hendes gejst.
Men nu er du også borte.
I fortjente begge to bedre, og jeg er ked af, at jeg svigtede jer.
Undskyld.
Nu bliver du dronning i himlen.
Side om side med englene.
Hun døde for os. For vores sag.
Vi kan ikke skjule os herinde og se til, mens landet dør med hende.
Din sorg slører din dømmekraft.
Min sorg giver mig klarsyn, fader.
Det er min pligt at beskytte dem, der søger min hjælp.
Jeg vil forsvare dem til sidste blodsdråbe.
Men jeg går ikke uden for murene.
Forhekselsen er ophævet.
- Døden har vist jer nåde. - Døden viser ingen nåde.
Vi må ride som tordnende bølger under min fars lasede krigsflag.
- I skal hvile jer. - Vi har hvilet længe nok.
Frost til ild og ild til frost.
Jern kan smelte.
Men det vrider sig.
I alle disse år har jeg kun kendt til mørke.
Men aldrig har jeg set skarpere lys, end da mine øjne nys åbnede sig.
Det lys brænder i jer alle.
De gløder skal blive til flammer.
Jern til sværd.
Jeg bliver jeres våben.
Smedet ved den heftige ild, jeg ved brænder i jeres hjerte.
Jeg har nemlig set det, hun ser.
Jeg ved, hvad hun ved.
Jeg kan dræbe hende.
Og jeg vil hellere dø i dag -
- end leve én dag til i denne død.
Hvem rider med mig? Hvem vil være min broder?
Farvel, prinsesse.
- Hvor er de? - De står på klinterne i hobetal.
Det siges, at kongens flag vajer igen.
Så lad dem komme. Lad dem knuse hjerneskallen mod disse stenmure.
Og giv mig mit bytte.
Herre, tidevandet er blot et par timer væk. Vi kan ikke nå at indtage slottet.
- Er der ingen anden indgang? - Jo.
- Hej-ho, på arbejd' ud vi gå. - Hvis han fløjter, pander jeg ham en.
Vi blev lovet guld, og hvad fik vi?
Bæ. Hvor lavt er dværgeracen sunket?
- Det ligner en af mine. - Hold den.
Portbygningen er 50 meter til højre, og der står en hel hær.
- Seks dværge mod en hær. - De odds kan jeg godt lide.
Vi må ride nu. Faldgitteret bliver åbnet.
Du er nok vendt tilbage fra de døde og ægger masserne til oprør.
Ringbrynje klæder dig.
Af sted!
Vi bevæger os i samlet flok.
Dig først.
Af sted.
Undskyld.
- Nå? - De er på stranden.
Fyr!
Tag sigte. Fyr!
Fyr!
Kom så!
De trænger ind!
- Kom, drenge. - Kom i sving.
- Træk! - Nion, træk til!
Quert.
- Det er en massakre. - Gort, op på rebet.
- Vi må vende om. - Nej! Jeg har givet dem mit ord.
Kom nu!
Nu giver hun sig.
I klarede den, drenge.
Til angreb!
Formation!
William!
Kom og hævn din far -
- der var for svag til at løfte sit sværd.
Se så.
Se dem dø.
Hvordan er det at vide, at du førte dem i døden?
Vi er slet ikke så forskellige, du og jeg.
Jeg er alt det, du ikke er.
Du kan ikke besejre mig.
Jeg har levet for mange liv.
Hærget hele kongeriger.
Jeg har kræfter, du ikke kan begribe.
Jeg helmer aldrig.
Aldrig.
Jeg skal give denne elendige verden den dronning -
- den fortjener.
Det fagreste blod fuldender den.
Og kun det fagreste blod kan ophæve den.
Du får ikke mit hjerte.
I alt det gode og retskafnes navn -
- kroner jeg dig til dronning.
- Dronningen længe leve! - Dronningen længe leve!
Dronningen længe leve!
Tekster: Helle Schou Kristiansen Dansk Video Tekst
Tekstet af Titra Scandinavia
Danish